Tidigare:
Quentin Coldwater. Jag är väntad på intervju.
Han är död. Han efterlämnade något till er.
Ni kan kalla mig dekanus.
Er enda uppgift är att bestå provet ni har framför er.
Du bestod tyvärr inte provet.
-Utför magi! -Sluta!
Du måste hälsa att de misstog sig.
Jag kan göra vad jag vill med dig. Fantastiskt!
Trodde du att bara skolan spårar förmågor?
Vi har hållit ögonen på dig.
-Vad betyder det? -Du är inblandad, så gör din del.
-Det står att vi måste vara fyra. -Jag antar att ni behöver hjälp.
Hojta till om det händer något spännande.
Quentin Coldwater. Där är du ju.
Mr Coldwater?
Quentin?
Quentin!
Beskriv Besten som angrep dig.
Hur tog den sig in hit?
Mr Coldwater, vad sa Besten till dig?
Hur kände den till ditt namn?
Vad är det här, bortsett från livsfarligt?
En gång i tiden var det stans finaste packhus.
Ja, det ser kanonfint ut. Stjärnan på din arm...
Jag har förtjänat den. Det lär även du göra. Flera om du anstränger dig.
-Vad betyder den? -Du ställer många frågor.
Ja, det gör jag absolut.
Herregud, är de verkliga? Allihop?
Det här är Julia. - Julia, mina kollegor.
-Herrejäklar. -Och det är...
-Förlåt, sötnos, men vad heter du? -Marina. Jag är ny här.
-Är allt i ordning? -Ja.
Julia. - Marina. Jag ska visa er runt.
-Vilka var det? -Vet du inte det?
-Vad gör du ens här? -Jag vet inte.
-Väntar på att något ska hända. Du? -Jag är här på grund av magin.
De är naturhäxor. Vi är naturhäxor.
-Herregud, hur har du ens...? -Flickor, var snälla nu.
Det är här vi förvarar alla ingredienser och liknande.
-Det är... -...en köttfrys. Förr i alla fall.
Nu är den lika välfylld som en skattkista. Efter dig.
Hör du!
Kom igen, öppna dörren.
Var inte så svinig, Pete! Öppna dörren! Hör du!
Vi kunde inte röra oss. Någon typ av förlamningsbesvärjelse-
-tog över hela rummet.
Nu kväver vi det här i sin linda.
Som sagt, dekanus hade något i handen.
Jag vet inte vart det tog vägen sedan.
Kan du materialisera objekt?
Jag har sysslat med korttrick i halva mitt liv.
Jag antar att några av dem försvann.
Quentin...
Ta det här.
Är han död? Dekanus, alltså.
-Hur kände du till den besvärjelsen? -Vi får inte bruka stridsmagi, men...
Får vi gå härifrån snart? Snälla?
Ni vill förstå vad som hände.
Så här mycket kan jag säga: Vi lever i en värld bland många.
Besten ni såg kom från en annan värld.
Hans natur är oss okänd, men vi vet att den är stark och ondskefull.
Sluta!
Och vi vet att hans väsen är borta nu.
Brakebills skyddas av magisköldar.
De är kodade till var och en på campus och ingen annan.
Vi utreder hur Besten tog sig igenom och återställer alla sköldar.
Om någon bär ansvaret för angreppet-
-så kan ni vara säkra på att personen relegeras.
Lektionerna är inställda i morgon. De återupptas på onsdag.
Ni kommer att bli förhörda.
-Alice! Jo... -Låt bli.
Vi låg bakom besvärjelsen så lägg av. Om de kommer på oss...
-Där är de ju! -Kul att se dig, grabben.
-Din stackare. Hur är det? -Sjuksyster.
Ingen fara, vi ska bjuda på något att dricka.
Du sa inte att du var farlig.
Helvete.
Och helvete. Min pojkvän börjar nog undra var jag är.
Herregud, vad kallt. Vi är inlåsta och de försöker döda oss...
De försöker inte döda oss. De är inga mördare, tro mig.
-Hur vet du det? -De har inte stake nog.
Det är någon invigningsritual. Ett test.
Jag är trött på att kugga just nu. Jag ordnar det här.
Här finns ingenting att se, era morallösa uslingar.
-Adava kedavra. -Ja, ja, Eliot.
Välkomna till de fysiskt begåvades stuga.
Det är bästa stället på campus, vilket ni kommer att märka-
-när ni smakar husets cocktail.
-Jag måste... -Du måste prova en klänning.
Den är perfekt. Den framhäver det du gömmer under tältet du har på dig.
Du måste, tro mig. Följ mig.
Var det med vilje? Så ni sa besvärjelsen och tänkte:
"Du monster från en annan värld, var snäll och kom in."
-Ni klantade till det. -Mer än så.
Var det värre än vad som hände tredjeårsklassen?
Det händer tråkigheter här med jämna mellanrum. Det är oundvikligt.
-Okej. Om du erkänner... -Då är jag körd!
Jag låg på sjukhus innan jag kom hit. Jag har... Eller hade...
Eftersom allt skulle förbli meningslöst och tomt-
-så ställde jag mig frågan varför jag skulle leva vidare.
Men så kom jag hit och...
Det är otroligt att jag överlevde när min magikernatur var mig okänd.
-Jag kan inte återvända. -Så... Okej.
Det finns en besvärjelse som gör att de inte kan läsa dina tankar.
Jag skriver ner den. Den är vattentät.
Tack.
Kan du även hjälpa mig med hur jag ska leva med mig själv?
Okej, nu ska jag berätta något djupt, mörkt och personligt.
-Redo? Bra. Jag har dödat en person. -Va?
Jag var fjorton. Han var en...
Han slog mig.
Jag gick längs gatan och åt en chokladkaka-
-för jag tröståt professionellt redan då, när han gick över gatan.
Och då kom det en buss.
Jag tänkte knappt tanken. Smack.
Jag visste direkt att det var mitt verk. Jag blödde näsblod.
Logan Kinear dog omgående och jag förstörde min favoritskjorta.
Det var så jag upptäckte min telekinesiska förmåga.
-Ska du säga att det blir bättre... -Gud, nej. Det blir det inte.
Det jag vill säga är att du inte är ensam.
Det ironiska som de inte talar om är att magi inte springer ur talang.
Den springer ur smärta.
Vet du vad det var som angrep er?
Nej, jag har ingen aning.
Jag trodde att din familj hade lärt dig en del knep.
Ja... Nej, min familj är inte...
Jaha. Jag förstår. Samma här.
Den är meningslös och giftig.
Jag lärde mig inte riktig magi som barn.
Jag har hört att du inte bjöds in för att skriva Brakebills antagningsprov.
Hur hittade du ens hit? Du bara gick rakt in.
Det är inte speciellt svårt.
Vi är i delstaten New Yorks Bermudatriangel.
Hur tog du dig igenom?
Sköldarna kodas med fingeravtryck. Du hör inte hemma här.
Mina föräldrar har alumninycklar.
De ska vara förtrollade med McNaugtons stöldskydd.
Jag stal en.
Jag ville helt enkelt utbilda mig.
-Varför bryr du dig ens? -Jag är bara nyfiken.
Bara för att... Jag vet inte. Jag vill nog vara din vän, tror jag.
Jag får inga sådana vibbar från dig.
Förlåt, men jag måste gå. Tack.
Det måste finnas något. Telefonnumren kanske utgör någon kod.
Det är för enkelt.
Kom igen.
Sätt fart.
Vi måste kunna hitta något, jag menar...
-Är han...? -Död? Ja.
Men han var redan död, så jag vet inte.
Herregud, de tänker döda oss. Varför anmälde jag mig till det här?
Sluta! Han är död på riktigt nu. Tror jag. Jag vet inte.
-Lugna er. Herregud, det är jag. -Pete? Är det du?
Du klär i din nya look, Pete. Helt klart en förbättring.
Gör oss sällskap. Marina saknar dig.
-Släpp ut oss. -Ni måste ta er ut själva, dummer.
Så det här är ännu ett test.
Klarar ni inte det här, fixar ni absolut inte det vi sysslar med.
Vill du ha magi eller inte, Julia? Har ni letat överallt?
-Skynda er, innan ni förfryser er. -Förbannade skitstövel.
-Vad menade han? -Var har vi inte letat? Var?
Vänta...
"Un chaleur temporaire." Tillfällig värme.
-Jag gjorde bara research. -I en barnbok?
Vad vill du? Jag...
Vi kunde inte ha ställt till det värre och kan inte göra det ogjort.
Du gillar inte mig och vi känner inte varandra-
-bortsett från att vi lockade hit en mordisk insektsman.
Ja, det är ju den lilla detaljen.
Du borde hata mig. Jag drog in dig i det här. Men märket på din hand-
-var detsamma som i boken jag behövde.
Min brors ande skickade dig för att hjälpa mig kontakta honom.
Jag är inte så säker på att det gick till så.
Saken är att märket, sigillet, på min hand-
-dök upp när jag drömde, om Fillory.
I drömmen fick jag märket på handen av Jane.
Chatwin, från boken.
Det sista jag ville göra som barn var att läsa fantasyböcker.
Okej. Men tänk om... Tänk om Fillory finns på riktigt?
Du tror att det handlar om Charlie, men det är större än så.
Det som steg in genom spegeln växte knappast upp här i trakten.
Tänk om det kom från det verkliga Fillory?
Det är långsökt, Quentin.
Det finns andra världar, men det här är bara en uppdiktad bok.
Nej, familjen Chatwin finns.
De bodde grannar med författaren. Hans romanfigurer bygger på dem.
Hur kan du vara så ovetande? Kan vi titta på en video någonstans?
-Visst. -Bra.
Efter att ha bott granne med familjen Chatwin i många år-
-blev Christopher Plover knäckt när Martin Chatwin försvann.
Det var en av många smärtsamma händelser som hemsökte Plover.
Det spred en melankoli över hans arbete.
Och mysteriet med Martin Chatwins försvinnande löstes aldrig.
Dessutom försvann Martins syster Jane året därpå.
Det är många försvinnanden.
Det är därför folk är besatta av böckerna. Barnen steg in i golvur-
-och vidare in i andra världar, och sedan försvann de verkliga barnen.
-Försvann Charlie också? -Nej, det vet jag inte.
Jag vet inte vad som hände Charlie eller någon annan, men...
Vi åkallade något från en annan värld.
Kan det verkligen vara en slump?
Vad ska vi göra? Vi får inte bli påkomna.
Jag får inte bli utsparkad. Jag måste få veta vad som hände med honom.
Tänk om Fillory finns på riktigt?
Du förstår inte hur stort det skulle vara. Det...
Vill du vara kvar på Brakebills? Det vill jag också.
Vi måste gömma bevisen och enas om en historia. Okej?
Tänker du dra? Kom igen nu.
Jag känner dig inte så väl, men jag vet att du inte är lättskrämd.
Vill du veta sanningen?
Att höra folks tankar är mitt minsta problem. Kokain, självmedicinering...
-Du hörde Quentin och Alice. -Nej, det gjorde jag inte.
Jag hör en röst. Alla andra hörs knappt för bruset-
-men honom hör jag högt och tydligt.
Han säger att han är en magiker. Det är allt jag vet om honom.
Det och att allt han har lärt mig funkar i verkligheten.
Livet var inte alltid så roligt när jag var barn-
-och därför älskar jag den rösten. Han är i stort sett min enda vän.
Tills han skickade mig till ett labb och det där steg in genom spegeln.
-Hörde du Besten? -Jag blev lurad.
Vet de om det? Sunderland eller någon annan?
-Nej, det tjänar ingenting till nu. -Gå inte.
Gå inte, Penny. Det är inte ditt fel. Han lurade dig.
Lämna inte det enda stället med experter som kan hjälpa dig.
-Varför bryr du dig ens? -Jag var också inblandad, Penny.
-Är du skyldig, så är jag skyldig. -Du är skyldig.
-Toppen, vi hoppar från en bro. -Kady...
-Jag står inte ut. -Okej.
Ge dig av.
Men...
Eftersom du ändå tänker dra...
...så gör något dumt med mig innan du drar.
Kom.
Ja, krossad sten används i besvärjelser med begränsad räckvidd.
-Du visste det och sa inget? -Jag vet inte vad jag vet.
Jag har läst skit på nätet i flera år och förgiftat mig själv två gånger-
-och nu sitter jag inlåst med en satmara. Ja, du är en satmara.
Ville du ha en magiskt fin frisyr förra veckan? Det här är allvar.
Dina personliga problem intresserar mig inte.
Du... Målarburken där innehöll sand.
Ja, och jag behöver en kniv och en skål.
Okej.
Och "graisse de l'animal de préférence de mouton".
Ister från ett djur. Får. Här kanske finns kött?
Kom nu, innan vi fryser häcken av oss.
Det här är inte bara en kul grej för mig.
Ta inte illa upp, men du verkar höra hemma på någon snobbskola.
Det är för att jag gör det. Eller gjorde.
Har du hört talas om Brakebills?
Det är lite som ett hemligt Yale där man pluggar magi.
Det krävs magiska egenskaper för att komma in.
Jag har det i mig precis som du, men jag kuggade ändå på inträdesprovet.
Antingen har man det eller inte.
Ja, och ändå vände de mig ryggen. Seriöst, vad väntar de sig?
Magi är på riktigt och när man vet det...
...är allt annat oviktigt.
Precis. Det är som om...
Jag vet att den finns där.
Den finns överallt, runt hela mitt väsen.
En hel värld av mäktiga krafter och skönhet.
När man har sett det kan man inte blunda.
Det är som att vakna för första gången.
Vem försöker vi lura? Här finns inget kött. Vi har kollat överallt.
Nej. Glöm det, jag fixar inte det.
Snälla, gör det.
-Den ser inget vidare ut. -Jo, det är Emersons legering.
Hans rostande legering.
-Hur vet du det? -För att jag vet saker och ting.
Det här stället... Det är en guldgruva.
Du kan inte fly från den du är.
Och jag är ju här och jag är fantastisk, så jag menar...
Jag ska ta det under övervägande, okej?
-Hör ni! -Nej, lämna oss ifred.
Gärna, men vi måste prata om...
Där är ni ju. Quentin och Alice, och Penny och Kady.
Precis de jag sökte.
Jag hittade något högst intressant i skogen.
Följ med mig.
Vi var inte i närheten av spegeln.
Vi pluggade, ingenting annat.
Vad är det ens för språk?
Ja, jag rörde vid den. Det gjorde vi alla.
Jag menar att jag rörde vid... Vi pluggade, så...
Jag försöker bara förstå det här.
Ni har lämnat spår över hela boken, inklusive en åkallan-
-som vi tror öppnade porten för Besten.
-Vad sa du? -Ingenting. Jag...
Titta inte på mig.
Hör här, jag vet att ni är vänner.
-Jag måste anta att det var ni alla. -Det var det inte.
Tig så ska jag berätta, med glädje.
Det är lugnt, vi drar. - Ingen orsak, förresten.
Vad ska det betyda?
Kan vi talas vid, Quentin? - Du kan gå, Alice.
Det finns inget jag kan göra för att förhindra kometkraschen, eller hur?
Vänta.
-Vad är det här? -Mina böcker.
Jag ska återlämna dem som du nog vet. Rykten sprids fort när livet är över.
Säg inte så.
De ska ta hjälp av en specialist.
-Tack. Inte alls olycksbådande. -Förlåt.
Jag intalar mig att det här är bättre på något sätt, att inte veta.
Vem vill veta att magi existerar-
-om man inte kan göra något åt det och ingen kan hjälpa en?
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Ingen skulle välja att inte veta.
Man vill inte återgå till svartvitt när man en gång har sett färger.
Du behöver inte trösta mig. Vi känner knappt varandra.
Jag skapar vänskapsband fort. Tiden är en illusion.
Du, bli inte ditt gamla jag när du återvänder.
Inte, Eliot? När jag återvänder dit är jag en deprimerad supernörd.
Jag kan leta upp dig och ignorera det magiska och i stället förföra dig-
-och på så sätt skänka dig livsgnista för flera årtionden framåt.
-Ja, det låter trevligt. Tack. -Okej.
-Kan jag undvika radering? -Jag vet inte.
Jag har hört talas om specialisten och vet att den är väldigt skicklig.
Julia här. Jag är upptagen. Tala in ett meddelande.
Det är Q. Jag vet att när vi sågs sist...
Jag är ledsen, Jules.
Jag förstod inte hur det måste ha känts för dig.
Jag hoppas att du mår bättre nu.
Herregud, du mesar inte runt.
Jag har blivit relegerad och de tar hit en specialist.
Deras egen minnesraderare är död. Det är en lång historia.
Om du minns varför det inte fungerade på dig så vill jag gärna veta det nu.
Du måste påminna mig om att det finns magi i världen.
Ja!
Jag är förlorad utan Brakebills, men det är inte du.
-Magi! -Nu tar vi oss ut härifrån.
Du kan inte hjälpa mig och jag kan inte hjälpa dig...
För att skicka meddelandet, tryck 1. Vill du radera det, tryck 2.
Meddelandet har raderats.
Du!
Din lille skithög.
Du satte dit mig. Du sa inte hela sanningen.
Är jag dum? Tydligen inte! Det var väl det jag trodde.
-Vad var det, din galning? -Sluta, båda två!
-Vem låg bakom besvärjelsen? -Det gjorde jag.
Till sjukstugan, båda två. Nu!
Vi löste det.
Besvärjelsen, eller snarare att det inte finns någon.
Inte för att komma ut, inte för att hålla dörren låst. Snyggt, Pete.
Och en sax funkar dåligt som skruvmejsel, bara så att du vet det.
Bra. Nu förstår du varför det var så viktigt.
-Att nästan dö till ingen nytta? -Att förstå att magi inte löser allt.
Det är avgörande om du vill stanna.
-Är jag ännu inte med i klubben? -Det var en inbjudan du fick.
Nej, du gick till angrepp på en bar på min födelsedag.
-Jag har inget att bevisa för dig. -Det har du inte gjort.
Du visade mig vad du gick för.
Det där innebär nivå 50.
Vänta, så du är...
-Högsta hönset i New York. -Och det här gjorde du för...
...att se hur mycket jag gillar dig.
Du är smart och passionerad och ifrågasätter saker och ting.
-Ni spelade mig ett spratt! -Tänk på det när du når nivå 50.
-Var inte arg. -Hur ska jag kunna lita på er?
Varför skulle du lita på någon?
Jag är villig att lära rätt folk allt jag vet, och jag vet mycket-
-för jag har vissa kontakter på vissa ställen-
-som till exempel på Brakebills.
-Brakebills? -Vill du ha något att dricka?
Det kan svida lite. Just därför ska man inte använda den typen av magi.
Har du tur kan jag hjälpa dig, och du har tur som inte relegerats.
Håll armen stilla.
Fjolla. Du använde stridsmagi mot mig, så jag säger vad jag vill.
Hört talas om karma? Ibland får man tillbaka direkt. Ingen orsak.
-Vad är det? -Riktiga magiker skyddar sig.
Kan någon vara snäll och skriva ut honom härifrån?
-Hon är sen. -Hon kommer.
Eller så har hon fått nog av din skit.
Det är inte ett alternativ.
Äntligen.
Den där amuletten som du ville ha, eller vad det nu var...
-Emersons legering? -Killen jag var med snodde den.
Jag fixar en annan, och mer därtill. Här.
-Det står massor av bra saker i den. -Vilket fjäskande.
Jag fixar det. Vad du än vill. Jag letar upp en annan.
-Bra. Du är en söt tjej, Kady. -Och du är en hjärtlös satmara.
Min behandling av dig är generös om man tar allt i beaktande.
Ordna allt på listan den här veckan. Tack ska du ha.
Bäst att du går och lägger dig, stumpan. Du har skola i morgon.
Hej.
Nu tog du mig på bar gärning när jag snokade, Quentin.
Hur är det, Quentin? Jag hörde om angreppet.
Ni var där den där dagen när jag skulle på min alumni-intervju.
-Ni var ambulanssjukvårdare. -Eliza.
Jag var där den dagen för att se till att du kom hit.
Tack, men jag har liksom ställt till det.
De ska anlita en specialist.
Han ska radera det ur mitt minne som om det aldrig ens hänt.
Det låter...
Vet du vad? Jag är specialisten. Jag beklagar.
Ska vi slå oss ner?
Okej.
Först, får jag...?
Varför gav ni mig boken? "Fillory & Further, sjätte boken."
-Jag trodde att du skulle gilla den. -Jag har förlagt den.
Inte med vilje. Jag måste läsa den, men jag hittar den bara inte.
-Fillory är lustigt på det sättet. -Finns landet Fillory på riktigt?
Varför frågar du om du ändå ska glömma det igen?
Böckerna... De har alltid känts verkligare än något annat.
-Då är det på riktigt. -Det är inget riktigt svar.
Ska vi sätta igång?
Okej, gör det.
-Åh, Quentin. Jag är så nöjd! -Va? Varför det?
Du är mycket bättre på att ljuga än förväntat.
-Kan jag vara uppriktig? -Gärna det.
Du är inte speciellt märkvärdig. Du är smart, men du är inget geni.
Du har magiska förmågor, men de är inte så anmärkningsvärda.
Du vill så gärna känna tillhörighet att du glömmer vad du gör här.
Vad gör jag här?
Du drömde om det, inte sant?
Om Fillory. Före angreppet, som ett varsel?
-Ja, hur visste ni...? -Jag drömde också om det.
-Jag har blickat in i Bestens ögon. -Hur sa?
-Tror du att du har ett visst öde? -Ja.
Ja, sådant trams trodde jag också på som ung.
Det finns inget öde, inga är födda till hjältar.
Jag vet inte varför Besten sniffade rätt på dig.
Det finns ingen anledning därtill.
Du kan antingen anta utmaningen eller inte. Det bestämmer du.
-Vi kan bara hoppas på det bästa. -Vem är ni?
Bara ännu en bristfällig magiker som har förlorat människor.
Så blir det för dig med om du inte blir stark.
Du måste lära dig fort, med hjälp av alla medel.
Därför är det glädjande att du inte ger sken av din Emersonamulett-
-som ska skydda ditt minne.
-Ni har stulit den. -Vem stal den?
Lugn, ingen ska radera ditt minne i dag. Vi ska nog göra något av dig.
Jag säger åt skolan att ge dig en chans till. De följer mitt råd.
Få mig inte att ångra det.
Följ inte trädgårdsstigen som ett litet lämmeldjur.
Då raderar jag hela ditt minne, för ditt eget bästa.
-Trädgårdsstigen? -Allt hör ihop. Tänk inte för mycket.
Grattis, Julia. Det är en stor dag. Din första stjärna - av många.
Ja.
Det här är bara början.
Jag hoppas att du är anständig. Jag kommer in nu.
Hur är det med dig, Henry?
Jag beklagar.
Jag visste att han skulle komma, men inte så snart.
Ingen är redo. Vi behöver mer tid-
-och en lärare som kan bruka sina händer. Det är det lilla kruxet.
Jag ska hjälpa dig. Vi ska hela dina händer och dina ögon.
Det skulle inte hjälpa oss, och inte dem, eller hur?
Det här är ditt problem som du måste lösa.
Quentin och Penny är inte byggda för det här.
Jag vet. Jag har försökt.
-Ta dig tillbaka dit. -Man kan knappast ta bussen.
Hitta en väg tillbaka. Leta upp Besten och döda honom.
Hade jag kunnat det, hade vi tagit en drink mellan fyra ögon nu.
Förlåt mig. Tala om vad mer jag kan göra.
Det enda vi kan göra är att göra magiker av dem.
-Det är inte nog. -Jag vet.
Jag håller igång grillen, gumman.
-Quentin! Kom hit! -Kom igen nu!
Skynda dig, din patetiske jäkel. Vi har inte hela dagen på oss.
-Vi är så fulla. -Okej, vi har festat hela dagen.
Text: Anna-Karin Strobel Lando www.sdimedia.com